EN ORIGINALFILM FRÅN NETFLIX
Var inte påstridiga. Gå vidare till en annan grupp.
Rör er smidigt och var kortfattade
när ni svarar på frågor utan att bli för familjära.
Vissa gäster är lite speciella. Ni förstår nog.
Tappar ni en bricka drar ni er tillbaka. Andra har som jobb
att be om ursäkt och städa upp.
Slutligen, inga accessoarer.
Inga ringar, piercingar, armband eller örhängen.
Ni kommer säkert göra ett strålande jobb.
Tack allihop.
Vin?
Vitt, tack.
Förlåt!
-Ingen fara. -Stör de dig?
-Nej, jag älskar hundar. -Jaså?
-Får jag mata honom? -Ja, men då älskar de dig för alltid.
Ännu bättre.
-Ska jag ingripa? -Nej, det är lugnt.
De måste gilla dig. De brukar inte vara så tillgivna.
Ta inte flaskan.
Ge mig den.
Hej, Ricardo. Hur är det?
Hej. Vill du ta en drink med oss?
Nej, tack. Jag har en intervju. Vi ses nästa vecka. Trevligt att träffas.
Jag har beställt te.
En flaska mineralvatten, tack.
Vill du inte ha nåt?
Kan du ta av solglasögonen?
Förlåt.
Du får nog inte röka här.
Det är förbjudet, men ingen lägger märke till det.
Såvida ingen klagar förstås.
Ja.
Det finns alltid såna personer på såna här ställen.
Din familj vet inte, eller hur?
Nej.
Har du aldrig berättat för nån?
Nej.
Det är skumt.
Vadå?
Att nästan inte existera.
Det är skumt.
Hur hittade du mig? Det är lätt att hitta en fåfäng person.
Hur kom du in i mitt hus?
Berättar jag det försöker du nog hämnas på nån
-som inte har gjort fel. -Jag vill bara veta om det var svårt.
Inte alls. Jag kunde ha massakrerat alla.
Jag skämtar.
Ursäkta. Man får inte röka här.
Hon sa att det gick bra, förlåt. -Nej, det får man inte. -Okej, jag släcker den.
Vad vill du?
Tillbringa tio dagar med mig.
Vadå?
Det jag sa.
Tio dagar.
Det är inget hot.
Du kan fundera på det om du vill.
Tack.
Det som blir över är dricks.
Hur mycket?
Hon vill inte ha pengar.
Hur kunde du träffa henne utan att berätta för mig?
-För guds skull, Anabel. -Jag ville lösa det själv.
Vad vill hon?
Hon vill tillbringa tio dagar med mig.
Var?
Jag vet inte.
Jag reste mig och gick innan hon hann säga det.
-Hotade hon dig? -Nej.
Hur gammal är hon?
Kanske fyrtiotvå eller fyrtiotre.
Hon heter Chiara.
Hon är min dotter och jag övergav henne när hon var åtta.
Är du säker på att det är hon?
Ja.
Hur kan du vara det?
Jag ser mig själv i henne.
Du kan gå in. De tar emot dig nu.
Vill du ha nåt? Kaffe?
Nej.
Slå dig ner.
Vi ringde dig för att reda ut det här med...
...din märkliga önskan.
Du vill tillbringa tio dagar med fru Barnuevo.
Ja.
Vad har du för planer för er tid tillsammans?
-Planer? -Ja.
Jag menar som ett schema med...
Aktiviteter.
Det finns inget.
Ska ni inte göra nåt?
Vi gör väl nåt.
Vi vill veta om det finns en snabbare lösning.
Ekonomisk kompensation, till exempel.
Nej.
Nån annan kompensation?
Nej.
Jag vill veta vad du får ut av det.
Du måste förstå att det är lite märkligt för oss.
Att acceptera att du dyker upp från ingenstans efter 30 år
för att tillbringa några dagars semester med min fru.
Hade jag hittat henne tidigare hade jag inte väntat så länge.
Om hon säger nej, då?
Jag vet inte. Det har jag inte tänkt på.
Varför inte?
På grund av de vi är.
Vi har förberett ett kontrakt. I utbyte mot det här
avsäger du dig släktskapet med fru Barnuevo.
Det är bara ett sätt att se till
att det inte kommer fler önskningar som den här i framtiden.
Ta det och läs det i lugn och ro.
Det behövs inte.
Nåt mer?
Fanns det ingen restaurang med bättre parkeringsmöjligheter?
Du hade haft fler valmöjligheter om du kommit i tid.
Vi har redan beställt åt oss tre.
Jag beställer nåt åt mig själv.
Vi har nåt viktigt att berätta.
Ska ni separera?
Nej, det är inte det.
Är en av er sjuk?
Nej, Anabel ska vara borta i tio dagar.
Vi ville berätta det.
Vart ska du?
Det är nåt jag inte kan lösa själv
och hon ska ta hand om det.
Vadå?
Snälla!
Varför berättar ni?
Det gör ni ju aldrig.
Jag har en annan dotter som jag inte har sett sen hon var åtta.
Hon har bett mig att tillbringa några dagar med henne.
Är ni galna båda två?
Det låter som om du har blivit galen.
-Tänk om hon vill döda dig. -Nej, raring...
Allt är under kontroll.
Hade du berättat om hon inte dykt upp?
Eller hade jag aldrig fått veta det?
Vi diskuterar det sen.
Ursäktar ni mig?
Jag måste ha en cigarett.
Varför har ni inte setts under den här tiden?
Hennes far tog hand om henne.
Varför det?
Övergav du henne?
Ja.
Då...
Var snäll mot henne.
Hur mår Mathieu?
Att träffa min far ingår inte i överenskommelsen.
Oroa dig inte.
Hur mår han?
Tja...
...han är död.
Vad hände?
Han rökte för mycket.
Han är begravd på kyrkogården i byn om du vill besöka honom.
Vem bor här?
Jag.
Varför det?
Jag vet inte.
Trodde du att det skulle vara övergivet?
Jag vet inte.
Kanske ett altare till din ära.
Snälla.
Häll upp vinet.
Vill du laga maten, eller ska jag göra det?
Vill du, så kan vi hjälpas åt.
Vi kan väl dela på uppgifterna?
Okej.
-Har du inte ett glas till? -Nej, jag dricker inte.
Jag har förbjudit mig själv.
Du kan tända eldstaden om du vill.
Annars fryser vi under middagen.
Det finns ingen täckning här på grund av berget bakom oss.
Det gör inget.
Den fasta telefonen fungerar. Den är där.
Du kan ringa din man om du vill.
Ingen fara, kanske senare.
-Så att han inte oroar sig. -Varför skulle han det?
Säg åt honom att jag verkar normal.
Att det inte ser ut som om jag vill döda dig.
Hur blev du så populär?
Min mans karriär förde mig in i den världen.
Jaha.
Och du trodde att det hade gått tillräckligt med tid.
Det här är omöjligt. Träet är vått.
För vadå?
För att jag ska förlåta dig.
Hur träffade du din man? Vad heter han?
Bernabé. Bernabé.
Hur träffade du honom?
När jag åkte iväg...
Jag åkte tillbaka till skolan och han undervisade i ekonomi
på universitetet.
Efteråt gick vi ut och tog en drink med gruppen.
Och vi gav varandra blickar.
Sen tog han mig åt sidan för att bjuda ut mig på middag.
Vad gör han?
Han är affärsman.
Men han var väl redan rik?
Tja, hans familj.
Så han valde dig.
Som rika gör.
Nej.
Han är inte sån. Han har värderingar...
Din dotter, då?
Vad gör hon?
Förutom tränar hundar?
Hon tar bra foton.
Hon har många följare på nätet.
Varumärken betalar när hon lägger upp foton på deras produkter.
Vi skickar henne till USA.
Med posten?
Vadå?
Du får henne att låta som ett paket.
Besvärar hon dig?
Hon valde skolan.
Vem valde landet?
Och du? Vadå?
Vad gör du? Jag gick inte...
Jag tog aldrig nån examen.
Jag specialiserade mig inte på nåt,
usla jobb,
genomsnittsrelationer...
Inget speciellt.
Jag vill inte ge dig dåligt samvete, men...
Jag hade gärna haft saker att vara stolt över, men...
Jag har inget.
Personliga framgångar syns inte alltid på en meritförteckning.
Du vet precis vad du ska säga.
Jag trodde nästan på det.
Jag vet inte var gränserna går här.
Oroa dig inte.
Ikväll räcker det med att diska.
Godnatt.
Jag trodde du skulle vara borta till slutet av månaden.
Det gick fortare än jag trodde.
Gick restaureringskursen bra?
Den var inte värd besväret.
Jag trodde att det skulle vara lättare.
Jag är för otålig för långsiktiga saker.
Vänta, stå kvar.
Spring.
Natasha!
Hej!
Natasha.
Kom, min sötnos!
Hej, Natasha.
Varför morrar hon när jag häller upp alkohol?
Hon hatar folk som dricker.
Det är nåt visst mellan oss.
Sötis!
Tack.
Vi ses snart.
Du vet var du hittar mig.
Är du härifrån?
Det är farligt om du inte känner till vägen.
Nej. Jag har inte varit här på länge.
Då ska du inte fortsätta.
Skogen är farlig efter Stenen.
Stenen?
Många går vilse där.
Tack.
Kom.
Ligg.
Stanna där.
Ligg.
Såja.
Kom.
Allt väl?
Ja.
Och hunden?
Det är en tik.
Hon ramlade ner i en brunn och jag fick upp henne.
-Klättrade du ner i en brunn? -Ja.
Hon skrek i flera dagar och jag kunde inte hitta henne.
Men idag gjorde jag det. Eller hur, sötis?
Hur kom du själv ner?
Med rep.
Det var inte farligt. Det var inte så djupt.
Ta slangen. Hjälp mig tvätta av henne.
Får jag byta om? Jag har inte rätt kläder.
Bara sätt på vattnet och spola. Du blir inte våt.
Här, det går bra.
Stanna där så att du inte blir våt.
Sätt igång.
Var inte rädd. Allt är bra.
Bra, såja.
Såja.
Du var rädd, eller hur, raring?
Trodde du att ingen skulle hitta dig?
Att du skulle bli lämnad ensam i det där hålet?
Trodde du det, raring?
Du är så fin.
Skölj av mitt hår lite.
Jag har mer där.
Det har torkat.
Såja. Det räcker.
Nu sköljer vi av henne.
Håll henne.
Håll henne här.
Hennes halsband, såja.
Okej.
Jag sa ju att jag ville byta om.
Försiktigt.
Inte i ansiktet.
Snälla!
Inte i ansiktet!
Jag sa, inte i ansiktet! Du gör mig illa, jäklar!
Kom igen, det var inte så farligt.
Så är ju livet på landet.
Kom.
Kommer det att vara så här hela tiden?
Va?
De små lekarna för att se om jag klarar det.
Var inte så allvarlig. Det var ett skämt.
Blev du sur för klänningen?
-Jag betalar för den, om du vill. -Vad menar du?
Den är dyr, va? Din klänning.
Jag fick den i present.
Fin present.
Av din man?
Ja.
Hur mycket kostade den?
Jag vet inte. Jag frågar inte vad presenter har kostat.
Nej.
Men du räknar säkert ut hur mycket folk lägger på dig
för att se hur mycket de älskar dig.
Det skulle störa dig om nån gav dig en billig klänning.
Inte alls.
Okej.
Du...
Vad ska vi kalla dig?
Gillar du Juliet?
Som min favoritsång.
Gillar du Juliet?
Inte?
Natasha, då?
Ja. Natasha.
Då får du heta det. Natasha.
Underbart.
Jag ska till stan.
Behöver du nåt?
Hur är hon?
Vi tillbringar inte så mycket tid ihop.
Hon ger mig lediga dagar då jag inte ens ser henne.
Igår kom hon med en hund och tvingade mig att tvätta den.
Nu bor den med oss.
Vi döpte den till Natasha.
Jag skulle förstå om du aldrig förlät mig för det här.
Jag har redan förlåtit dig.
För längesen.
Hur längesen?
Jag har vetat i flera år.
Jag är ledsen.
Jag visste inte hur jag skulle hantera det. Därför sa jag inget.
Vi kan prata om det senare.
Nu kommer en underbar ballad. Här är Mama Cass.
Trevligt att du har roligt.
Jag trodde att du var ute.
Har du dina nycklar? Va?
Bilnycklarna.
Ja, visst. Jag ska ut.
Vad fin du är. Vart ska du?
Sitt inte uppe och vänta på mig.
Varför gav du mig ett italienskt namn?
På den tiden fanns det en skådespelare som hade en dotter...
Jag minns inte hans namn.
Han bar alltid kostym och solglasögon.
Han var med i den där filmen med kvinnan i tobaksbutiken.
Vet du vem jag menar?
Han döpte sin dotter till det.
Går det för långsamt? Det går för långsamt.
Anabel!
Du hoppade av medan den var igång. Det är farligt.
Jag gillade aldrig den där karusellen.
Tur att du gillade bra filmer, du kunde ha förstört mitt liv.
Berömda namn förstör många människors liv.
Jag trodde inte att du drack.
Det gör jag inte.
Bara ikväll på marknaden.
Är du lycklig? Med din familj?
Du är ju populär och hjälper osjälviskt folk.
Så många frågor.
Jag har det där som gör att jag inte kan koncentrera mig.
Jag förstår inte.
Ja.
Uppmärksamhetsstörning. Jag blir distraherad.
När jag var barn klättrade jag bara.
Du var en tystlåten flicka.
Nej.
Inte sen.
Jag fick underkänt i ämnen.
Jag blev av med saker med flit. Jag klättrade i träd...
...så högt upp som möjligt och stannade där.
Du har inte svarat mig.
Är du lycklig?
Min man visste om att du fanns.
I flera år.
Fick du veta det idag?
För Marcello Mastroianni.
Du får fråga mig nåt. Vad du vill.
Jag lovar att svara utan att klaga.
Är det nån annan som vet?
-Vadå? -Om den här resan.
Som vem?
Jag vet inte.
-Jag ska dansa. -Jag är ledsen.
Jag ville veta nåt annat.
Jag är ledsen.
Nu går vi hem!
Släpp!
Vem är hon? Vad vill hon?
Jag känner henne inte.
Jag känner inte viktiga personer.
Jag vill inte dansa längre.
Mer?
-Chiara? -Nej.
Jag dör.
Nej, raring. Det är bara alkoholen.
Jag vill inte dö.
Vill du lägga dig?
Nej.
Kom du tillbaka?
Hora.
Letar du efter nåt?
Jag vill inte störa.
Nej, säg vad du vill.
För flera år sen träffade min man och jag en man som bodde här.
Vi hörde att han hade gått bort.
Han bodde i ett hus förbi skogen.
Herr Mathieu?
Ja.
Han är inte död. Han bor i Paris med sin fru.
Han kom ofta på besök för att träffa sin dotter som fortfarande bor i huset.
Jag känner henne. Jag kan ta dit dig om du vill.
Det behövs inte. Jag kände bara hennes far.
Tack.
-Har du gjort te? -Ja.
Hur mår du?
Bättre, tack.
-Har du ätit nåt? -Lite.
Bara lite? Du måste vara utsvulten.
Varför det?
Du har sovit i två dagar.
-Är det inte lördag idag? -Nej, det är söndag.
Söndag? Jäklar.
Söndag eftermiddag.
Är nåt på tok?
Nej.
Var är du?
Här.
Kom in.
En film!
Nej, det är bara diabilder.
-Jag trodde att de var utdöda. -Det är de.
Vill du veta varför jag gav mig iväg?
Med tiden har jag blivit mer nyfiken på...
...vad du tänkte när du stack.
Minns du vad du gjorde dagen innan du åkte?
Nej.
Det gör jag.
Du sminkade dig.
Du lämnade...
Du lämnade ditt smink framme,
på bordet, som om du hade bråttom.
Jaha.
Vänta lite.
Gå tillbaka en bild.
En till.
Hur är det möjligt?
För det är ju jag när jag var gravid med dig.
Men du står bredvid mig och du är...
...i samma ålder som jag var där.
Hur är det möjligt?
Det fanns en tid då jag experimenterade mycket.
Nej, det är fantastiskt.
Det är som en tillfällig paradox.
Hur gjorde du?
Det är bara ett dåligt klipp-och-klistra-jobb.
Nej, inte alls.
Nej, det finns en insikt, perspektiv.
En idé, en längtan.
-Du svävar ut. -Nej.
Hur gammal var du där?
Jag vet inte.
Ditt ansikte är som gjort för ett tidningsomslag.
Nej, det är heroinet.
-Vad menar du? -Det är heroinet.
Men inte nu längre.
Det var då. Jag är ren nu.
Det var en tonårsfas.
Man blir kär och han ber en göra det för hans skull,
sen kan man inte sluta och...
Men nu räcker det med tillfälliga paradoxer.
Jag vill be om ursäkt...
Nej, jag vill inte att du ber om ursäkt.
Vad vill du, då?
Varför är jag här?
Jag mår inte bra.
Vad känner du?
Att fotona blir levande.
Låt dem bli det, då.
Jag var där.
Din far och jag var där.
Det är inte sant.
Vi var tvungna att ljuga för alla.
Ingen fick reda på det. Nånsin.
Hur var det?
Jag kan inte förklara det.
Man måste ha upplevt det.
Jag hör allt. Anabel.
Vad är det?
Lyssnar du?
Så klart.
För några månader sen fick jag höra...
...att det kanske inte kommer att gå bra för mig.
Är det nån där?
Chiara?
Är du sjuk?
Om du fortfarande hallucinerar kan du ta en sockerbit till.
Då kommer du tillbaka till verkligheten.
Där har vi det, eller hur?
Det är därför jag är här.
Du behöver mig.
Jag ville ha hjälp med inredningen.
Vad är det för fel?
Är det dödligt?
Det är bäst att du går och lägger dig.
Kommer du att dö?
Det hoppas jag.
Att bli 90 måste vara hemskt.
Vid vilken ålder ska man dra gränsen?
Jag vet inte.
Säg en.
Säg vad du kommer att tänka på.
Åttiofem.
Jaha. Åttiofem.
Ska jag ta hand om dig?
Ska jag stanna några dagar till, så länge du vill?
Säg vad du vill att jag ska göra.
Bli inte sentimental.
Jag förstår att du är arg.
Du förstår inte nånting.
En kvinna som överger sin åttaåriga dotter
förstår ingenting.
Hon förstår inte ett skit.
Nån som lämnar henne vid fönstret där hon väntar på henne
resten av sitt liv!
Ibland blir jag full och sitter här i timmar.
Timme efter timme och jag är fortfarande här!
Jag har varit här sen jag var åtta år, din idiot!
Förlåt.
Jäklar, det blöder. Förlåt.
Vad ska jag göra?
Hämta nåt att täcka såret med.
Kom hit.
När jag tar bort handen
sätter du det över såret och trycker hårt.
Jag vill inte skada dig.
Nu.
När det slutar blöda behöver jag nåt starkt för smärtan.
Det har jag.
Vad vill du göra imorgon?
Jag ska plantera frön som jag köpte häromdagen.
Campanula.
Det är blommor.
Kommer du och vattnar dem varje helg?
De behöver inte mycket skötsel i det här klimatet.
Blommor är inte min grej.
De är starka. De klarar dålig jord.
Det är bäst att du åker tillbaka.
Vart?
Till ditt liv.
Du har verkligen varit perfekt. Tack.
Men det var allt. Nu är det slut. Så det här var planen.
Det finns ingen plan.
Varför ville du att jag skulle komma hit, då?
Jag hade fel. Förlåt.
Jag har varit här en vecka, men vet inte varför jag är här.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Det urartade. Jag är ledsen. Jag vet inte.
Säg vad du vill nån gång.
Eller ville du det här? Att se mig så här.
Med vetskapen att du aldrig förlåter mig för det jag gjorde.
Nej, jag har förlåtit dig för längesen. Jag hyser inte agg.
I så fall...
Vad vill du att jag ska göra?
Säg det nån gång.
Jag vill att du går.
Snälla.
På sjukhuset berättade de allt för mig.
Din sjukdom, utvecklingen.
Smärtan och hur lång tid du har kvar.
Du skulle inte ha planterat de där blommorna.
Vad vill du att jag ska göra?
Vi kan äta middag.
Känner du för det?
Ska vi grilla?
Kom.
Men jag vill att du är borta imorgon när jag vaknar.
Vad vill du?
Kom, titta.
Vi kan göra upp eld här.
Det är blåsigt, men det tar sig.
Det är så här det är.
Det finns inget annat.
Jag vill bara hjälpa dig.
Är du säker på att du vill veta vad jag vill ha av dig?
Absolut.
Verkligen?
Ja.
Om du inte vill måste du åka härifrån.
Visst.
Hur mår du?
Bra.
Varför är du så tunnklädd?
Jag visste inte att det var årets kallaste dag här.
Klimatet och folket i Paris vet inte hur man klär sig varmt.
Det låter bekant.
Så sant.
Det var därför vi åkte härifrån och mina föräldrar hatade dig.
De hatade mig långt innan, Mathieu.
Du var en rebell.
Vad kallar man det där du kommer ifrån?
"Spritt språngande galen."
Just det.
"Spritt språngande galen."
Och nu?
Nu har jag slutat.
Nån som du dyker inte bara upp 35 år senare.
Jag letade efter dig på kyrkogården, men du var inte där.
Jag förstår.
Nån ljög för mig.
Det är tydligen ett tecken på kreativitet.
Att ljuga?
Nej.
Att ge livet spänning.
Det har alltid fungerat för dig.
Vadå?
Spänning.
Behovet att föreställa sig att det man vill ha finns nån annanstans.
Var?
Var som helst, förutom här.
Herrn!
Hyser du agg mot mig?
Nej.
Varför inte?
Det har förvandlats.
Till vadå?
Ett orubbligt minne.
Du hittar alltid på uttryck som jag inte förstår.
Vissa minnen är rörliga och hjälper oss att leva.
Andra...
...stagnerar.
Väldigt starkt.
Om vi inte får det i rörelse igen drar det ner oss.
Hon bad mig...
Jag vet.
Hon lät mig inte göra det.
Erbjöd du dig?
Ja.
Men hon bjöd bara in mig på middag.
Hon sa godnatt som om vi skulle ses nästa dag.
Sa du inte hej då?
Det är bättre så.
Vad är bättre?
Att inte göra det.
Det vet ju du.
Det var inte av feghet.
Det var för att du hade bestämt dig.
Och inget kunde stoppa dig.
Som hon.
Nej.
Jag åkte iväg för att...
...jag ville ha mer.
Fick du mer?
Ja.
Men det räcker aldrig, Mathieu.
Aldrig.
Det är utmattande.
Vet du vad?
Vi förtjänar alla att vila.
Tack. Behåll växeln.
Chiara?
Chiara!
Varför ligger du här?
Nu åker vi hem.
Jag är trött.
Jag hjälper dig i säng. Kom.
Nej.
Jag är trött.
En sista ansträngning.
Klarar du det?
Kom. Mamma...
Vad är det, mitt barn?
Jag förstår.
Vadå?
Allt.
Jag är inte rädd.
Titta inte på mig.